BARÁTNŐK
Fordította: AnCs ancsxmail@gmail.com
1 PROLÓGUS
- Köszönöm. - Szóra sem érdemes.
- Miért csinálta? - Mit?
Tudja. Az 500-as!
Szerintem ér annyit.
- Viccel? - Egyáltalán nem.
- Mit akar tőlem? - Semmit!
Nagyon tetszett az alkotása...
Nagyon tehetséges.
Mindig ugyanilyen őzeket rajzolok.
Nem gyakran jár erre.
Nem, Dél-Franciaországban lakom.
- Viszlát! - Viszlát!
- Erre jön? - Igen.
- Gazdag? - Van pénzem.
Nem kérdezi, hogy szeretem-e a festészetet?
Nem szereti.
- Honnan gondolja? - Ha tetszenek a képeim, nem szereti.
A maga helyében örülnék.
- Mi a neve? - És a magáé?
Frédérique.
- Én erre megyek. - Én is.
- Hogy tetszenek? - Nem különösen.
- Mi a neve? - Why. (Miért.)
Az nem név.
Semmi köze hozzá.
- Mennyi? - 15.
- És az? - 100.
- Miért olyan sok? - Az egyik eredeti, a másik másolat.
- Látom, hogy ez másolat. - Nem, a másik.
- Erre megyek. - Én is.
Itt lakom.
- Viszlát... és köszönöm. - Mit?
- Jól éreztem magam. - Én is köszönöm.
Szeretne egy kávét vagy teát... vagy valamit?
- Van fürdőszoba? - Igen.
- Ha megfürödhetek, kávét is kérek. - Persze.
- Hány cukorral? - Másfél.
- Szép alakja van. - Nem rossz.
Kérem a kávét!
Előbb öblítse le a fejét.
Most kérem.
Szörnyű! Két cukrot tett bele, másfelet kértem.
- Bocsánat! Hozzak egy másik kávét? - Nem, már nem kérek.
- Milyen szeszélyes! - Lehet...
Olyan követelőző...
különösen a...
Miben?
A helyzetemben?
Igen, annak kell lennem.
Most menjen ki!
- Miért? - Kiszállok.
- Nem értem. - Meztelen vagyok.
Ugyan már...
Nők egymás közt...
Épp ez az... és utálom ezt a mondást.
Jó.
Jöjjön ide!
Jöjjön!
Várjon egy kicsit!
Így sokkal jobb.
2 FRÉDÉRIQUE
BOLDOG KARÁCSONYT
"A forradalom nem díszebéd, nem egy írásmű megalkotása,
nem egy kép megrajzolása, és nem hímzés; nem lehet olyan kifinomult,
olyan könnyed, illedelmes, olyan gyengéd, kedves,
udvarias, tartózkodó és nagylelkű.
A forradalom lázadás, erőszakos cselekedet, amellyel az egyik osztály
megdönti a másikat."
- Igazad van. - Valaki dudál.
- Á, ez Frédérique! - Mi, máris?
- És ő ki? - Fogalmam sincs.
- Hol találta? - Még egy éhes száj.
- Készüljünk! - Remélem, nem idegesítő.
- Ezek honnan vannak? - Kenya és Mozambik.
Imádom a vadászatot.
- Édeseim... - Karjaimba!
Hagyj nekem is!
Elég lesz már!
- Már nem szeretsz minket? - Ha nem lát, el is felejt.
Méltatlan...
- Ki ez a baba? - Egy barát... Why.
- Why ki? - Kérdezd meg!
- Why ki? - Why.
Egek!
- Jacques Riais! - Hernand Robégue!
Megmutatom a szobád.
- Nekem tetszik. Neked? - Bájos.
- Kár a nevéért. - Biztos rövidítés.
- A járása szép. - Úgy van!
A haja... tudod, a haj nagyon fontos.
A gravitációs központja tökéletes egyensúlyban van.
lntelligencia és szépség!
- A lába szép lehet... - Amennyi látszik... belőle.
- És a derék is. - Szép alakú lány.
- Igen, de... - De mi?
Nem vagyok annyira oda a hátsóért.
- Mi van magukkal? - Hallgatózik?
Szégyen!
- Milyen modortalan! - Elég már!
Ne figyelj rájuk!
Kifele most már! Nem szégyellitek magatokat?
Igyekezzetek! Kifele innen!
- Ki ez a kettő? - Helyesek ők, meglátod.
Majd megszokod őket.
Egyébként...
Decemberben Saint-Tropez-ben nem olyan, mint nyáron.
Nincs sok választásunk.
- Jó pihenést. - Neked is.
- Nem alszol? - Nem mintha zavarna titeket!
- Abbahagyjuk? - Nem, dehogy!
- Helyes kislány. - Úgy gondolod?
Kérdés volt. Helyes?
Most nem volt hamis.
Úristen! Micsoda szörnyű hely!
- Nem alszol? - Nem, túl fáradt vagyok.
- És ez a zene... - Nem olyan rossz.
- Gyere, menjünk ki egy kicsit! - Akarok mutatni valamit.
Violetta... egy barátom, Miss Why.
Ezek ketten, meg a zenéjük! Zsong tőle a fejem.
- Mi készül? - Borjúsült kelbimbóval.
Robégue kérte.
- Hol a szerecsendió? - Hová lett a szerecsendió?
Itt szórakoznak a konyhában. Megőrjítenek.
Hol az a szerecsendió?
Remélem, szereted a borjúsültet kelbimbóval.
Magadra hagyunk.
Nyugalom!
Nem rossz ez itt, igaz?
- Mind a tiéd? - Igen.
Ha munkát keresel, rengeteg van.
- Te kezdtél bele? - Nem. A nagyapám.
És van föld is... és hát, a háború alatt...
- Jó estét! - Jó estét!
- És bírod? - Igen, egész jól.
Nem inkább férfi munka?
- Kezdek elfáradni... - Én is. Menjünk vissza!
Ne... Menjünk oda!
Szeretsz szerelmeskedni?
Hát, attól függ, kivel.
- Egyébként... miért kérdezed? - Nem tudom.
És te?
- Szédülök. - Gyere!
- Én nem tudok úszni. - Gyere csak... ne félj!
- Nem, úgy értem, te szereted? - Mit?
Hát... szerelmeskedni...
- Nem tudom. - Nem tudod?
- Az nem valami jó jel, igaz? - Szűz vagyok.
Hülyének nézel?
Nem hiszel nekem. Pedig nincs okom hazudni.
Nem vagyok rá büszke, sőt.
Tudom, mire gondolsz. Az én életmódommal...
a fickók, akikkel le kellett feküdnöm, mert nem volt ágyam...
Azokról nem is beszélve, akik lecsaptak rám...
Szerintem tiszteletre méltó...
- Nem hiszel nekem, igaz? - Te őrült vagy... Hiszek neked.
Tényleg.
Te hogy vagy a férfiakkal?
Télen más itt.
Délután rulettpartik, este kártyapartik...
Meg másfajta játékok...
Aztán ott vannak az intellektuális örömök...
Jó élet ez, majd meglátod!
Úgy érzem, szükséged van rá.
Tudod, ki vadászott velünk Mozambikban, idényen kívül?
- Felix? - Igen, Felix. El tudod képzelni?
Egyet neked, egyet nekem.
A királyságom egy lóért!
A lottószámok! Add ide a szelvényeket!
- 50 000! - Nekem?
Nem, nekem. És neked?
Nem, még vigaszdíj sem.
Három lapot. Mondom hármat.
5000.
10 000.
- Emelem... 13 500. - Passz.
- 20 000. - Nem lehet. Emelnie kell 13 500-ra.
- 13 500. - 3500.
- 25 000. - Blöff! - Nem mondja!
- Én tartom. - Még nem te jössz.
- Megduplázom. - Maga már nem emelhet!
Kár. De még negyed órám van rá.
Why, hozz nekem egy sört!
Én nem mehetek el.
Egy jó hideg sört.
Mire vársz?
Szóval?
Van még időm.
- Lássuk! - Passz.
3 ász.
4 kilences.
Úgy csinált, mintha nem tudna játszani?
Így osztottak, ezért vettem csak egy lapot.
Klasszikus trükk!
- És ilyen lapokkal nem emelt? - Nem kötelező.
- Én a helyében... - Nincs kommentár! Folytassuk!
Nem, vége a játéknak. Számoljunk!
- Folytassuk! - Ez a szabály.
Csak egy utolsót!
- 83 000-et nyertem. - 65 000-et vesztettem. Nem túl jó.
- Mindig van egy vesztes. - Ezret nyertem.
Jó magának!
- 35 000-et vesztettem. - 12 000 plusz.
- Mi a neve az úrnak? - Paul.
Megfizetem, amikor megadom a többi tartozásom.
Semmi esetre. Most fizess.
- Mivel? - Csekkel?
- Azt lehet. - Akkor fizess!
Most már menjünk enni!
Nem vagy éhes?
És ön?
Akkor együnk!
Gyerünk, asztalhoz!
1955-ös Taittinger.
Az élvezetek tüzérsége... pezsgő.
- Tessék. - Nem kérek. - De, igyál!
- Örülök, hogy megismertem. Találkozunk még? - Remélem.
Viszlát, kicsikéim!
- Te hova mész? - Kimegyek. Nem szabad?
- Fáj a fejem. - Senki nem áll az utadba.
- Tégy meg egy szívességet! - Na mit?
- Kövesd őket! - Kiket? - Tudod jól.
- Hogy jövök én ahhoz? - Szórakoztat.
És nem ingyen kérem.
- Eltépjem? - Igen, tépd csak el.
El fogom, ígérem.
Szerencsét hozott nekem, mindent visszanyertem.
Vesztésre álltam.
Miért figyelt engem annyit?
- Zavarta? - Nem, de miért nézett engem?
Olyan feltűnő volt?
Azt kérdeztem, miért.
Miért?
Mert ön egy lány, mert ön csinos. És tetszenek a csinos lányok.
Most azt hiszi, szörnyeteg vagyok.
Beszállhatok?
- Miért? - Mert egy szörnyeteg.
Menjünk már! Ülj a kormányhoz!
Nem fél egy szörnyeteggel sétálni?
Kicsit sem.
Tegyük fel, megpróbálnám...
megcsókolni. Mit tenne?
Visszautasítanám.
És ha erőltetném?
Küzdenék.
Menjünk tovább.
Nem kellett volna...
- Miért nem? - Azok után, amit mondtam.
Miért?
Méltatlan hozzám.
Ne legyen olyan büszke!
Jössz, te idióta?
Elszakadt a nadrágom.
Mivel foglalkozik?
Őzeket rajzolok.
- Őzeket? - Igen, őzeket.
Túl hosszú elmagyarázni.
- Inkább csókoljon meg! - Jól van!
Várjon, elmondom, miért.
Két fickó, Robégue és Riais követnek minket.
Csalódás lesz nekik, nincs nálam pénz.
Nem viccelek. Velük pókerezett Frédérique-nél.
Ő bízta meg őket.
- Ő mondta magának? - Nem, kitaláltam.
- De mi oka lenne rá? - Semmi különös. Unatkozik.
Szórakoztató neki tudni, mit csinálok.
Boldog lesz.
- Boldog, hogy megcsókolom? - Persze.
Van érzékük a barátsághoz.
Haha, a kis kurva!
- Gyújtsak egy kis tüzet? - Ne.
Ne? Kár.
Lenne oka a tűzgyújtásnak... és a zenének...
és a whiskynek, amivel megkínálom.
Mégpedig?
A szenvedélyes udvarlás...
Helyezze magát kényelembe!
- Tudja, miért követtek minket? - Nem.
Nem is érdekel.
El kell mondanom valamit.
Mondja!
- Nem, nem akarom. - Miért? Mondja!
Nem, butaság lenne. És nem is fontos.
- Mondja csak el! - Kérem, ne akarja!
Mondja el!
Fogadsz most?
Visszajött?
A férfinál van.
Azt kell mondjam, épphogy csak ellenállt.
Először megkerülték a citadellát.
Nem hallottuk, de valószínűleg a szokásos csevegés követte.
Először tartózkodó volt.
De végül meggyőzte őt az udvarló mézesmázos stílusa.
Ketten együtt nagyon... meghatóak voltak.
Egy romantikus ballada... gyengéd idill.
Egy pettingparti...
Viccesnek találod?
Irtó vicces!
Min jár a lányok agya? Most elmehettek.
- Egy apró formaság! - Igen?
- A csekkem. - Te kekec!
A munkás méltó a jutalmára!
Jó éjt, édes!
- Menj és vegyél új nadrágot! - Örülök, hogy észrevetted.
Jó reggelt, kedvesem!
Tudod, hol jártam?
- Hol? - Egy férfinál.
Nem kérdezed, szeretem-e?
Szereted?
Nem tudom.
Nem hiszem.
És nem kérdezed... mit csináltam?
Azt könnyen kitalálom.
- Kérsz teát? - Igen, kérek.
- Igyál az enyémből, ha megfelel neked. - Meg.
- Pirítóst? - Nem, köszönöm.
Szóval...
- mi a neve a fiatalembernek? - Paul Thomas.
Nem az építész?
Pontosan tudod.
Rendesnek tűnik. Csak kicsit ismerem.
Remélem, boldog leszel. Csak ezt akarom.
Milyen kedves látogató!
- Nem zavarom, ugye? - Egyáltalán nem.
Azért jöttem, hogy megnézzem, mit csinál.
Nem unatkozott nagyon tegnap este?
Nem, nagyon kellemes este volt.
Három óra pókerezés... kicsit unalmas, nem?
Vicces volt a barátai arcát nézni.
Menjünk arra!
- Tetszik magának? - Micsoda ötlet! Igen, nagyon.
Két hónapon belül elkészül.
Jó kis ötlet.
Minden ház egyforma lesz, mégis egész más.
Mindenesetre, olcsó.
- Boldognak látszik. - Az vagyok.
Örülök, hogy örül.
Erre igyunk!
Fantasztikus!
Maga aztán tudja, hogy teremtsen kényelmet!
Egészségére!
Tetszik magának az a lány?
Melyik lány?
Ne tegyen úgy, mintha nem tudná! Why.
- Ki? - Why!
Nagyon jól tudja, kire gondolok. A lány, aki velem lakik.
- Nem tudta levenni róla a szemét! - Why a neve? Nem tudtam.
- Nem kérdezte tőle? - Nem, biztos elfelejtettem.
Nem szereti őt?
Nem tudom. Miért kéne?
De maga lefekü... vele töltötte az éjszakát.
Igen, és?
- Maga reszket. - Dehogy.
- De igen. - Pedig nem.
Még egy italt?
- Mennyi az idő? - Tíz perccel múlt három.
Randim lett volna a kis védencével... pontban háromkor.
Teljesen elfelejtettem.
Te jössz, kicsim!
Nincs sok ember itt.
Szombat van.
Szerintem...
kicsit túl sokat ittam.
- Nem bírja? - De...
De kicsit fáradt vagyok.
Hogyhogy?
Miért nem megy a randijára?
Ön szerint mennem kéne?
Megbántja őt.
Nem annyira, mintha dobnám három-négy hét múlva.
Át akar neki passzolni?
Bemegyek.
Úgy érzem, mintha...
égne az egész arcom...
Ez az ágy még nem volt használva!
Ne, ne érjen hozzám!
Igen, érjen hozzám!
Csókoljon meg!
- Ismeri Paul Thomast? - Igen.
- Látta őt ma? - Ma nem.
Ha látja, mondja neki, hogy hívjon fel a villában!
Rendben!
Jöjjön be, édes gyermek, igyon egy teát velünk!
Állathangosat játszunk. Ismeri?
Kiadok egy hangot, maga kitalálja, mi ez.
Mint például...
Kutya.
Bárány... Érti?
- Te jössz. - Figyelem!
Na ez mi?
Még egyszer.
- Farkas. - Az. Te jössz.
Én tudom. Na, Why?
Hiéna!
Maga jön, Why.
Lehet bármilyen állat, kígyó, disznó...
- Édes kis Why! - Az meg mi? Te tudod?
- Nem, még egyszer! - Csak nem krokodil?
De bizony, igazad van! Krokodil!
Á, vendégek!
Á, itt vagy!
Sajnálom, hogy nem mentem a találkozónkra.
- Nem haragszol? - Nem, miért kellene?
Kérlek, ne színészkedj! Hallgass meg!
Paul és én Párizsba utazunk.
- Még ilyet! - Nektek csönd legyen!
- Most biztos gyűlölsz. - Nem ismersz engem.
Sajnálom, Why... az egész az én hibám.
Kérlek, értsd meg...
Kipróbálok valamit...
- Olvasnod kell a sorok között. - Milyen sorok?
Azt akarom, hogy megérts...
aztán megbocsáss.
- Itt maradhatok? - Persze.
Tisztában vagyok vele, hogy nagyon önző vagyok.
Felejtsd el! Itt várlak majd.
Majd mi vigyázunk rá!
- Viselkedjetek, ti ketten! - Mi és a szex?
Inkább telezabáljuk magunkat!
3 WHY
- Asztalhoz! - Hol ez a gyerek?
Ehetetlen lesz.
Tengervizet használtam! Az asado sülthöz tengervíz kell!
Tudja, mi az asado?
A dél-amerikai pampákon 100 km/h-s szél fújja
a forró parazsat az ilyen húsokra.
- Csak grillünk van. - Csendet! Menjen vissza a konyhába!
Mondja meg, ízlik-e.
Nagyon jó.
"Ha látsz messze egy állatot, keress fedezéket!
Valószínűleg egy ember az."
És egy finn szólás...
"Minden lány kedves, honnan jönnek hát a gonosz nők?"
Ez mit jelent?
"Ne légy pék, ha nem akarod, hogy lapátra tegyenek!"
Érti a közmondásait?
"Az ördögnek nem volt kecskéje vagy birkája,
mégis mindenféle sajtot árult. Vöröset, fehéret és kéket."
ldióta!
Otthon, tűz mellett és teli hassal jobb,
mint kapualjban koldulni, nem?
- Igen. - Megszólalt!
Édeseim!
Azt hittük már, meghaltál. De szomorú!
Csalogányom!
Hogy vagy, drágám?
- Szemtelen volt velünk! - Irigy!
De megmondtuk, hogy pénzt kerestél, és nem féltél a férfiaktól!
Ne hallgasson rájuk! Utálatosak.
Nem vagy felöltözve.
Fáj még a fejed?
Csak kicsit fáradt vagyok. Ezért fekszem.
Itt van a desszerted.
A fejedbe szállhat. Több alkohol van benne, mint csoki.
Ezek ketten...
Beszélnünk kell.
- Mondd! - Ne szakíts félbe, mert...
ez bonyolult történet.
Paul és én...
- Hallgatlak. - Ne szakíts félbe mindig!
Az a kis kaland...
ami volt köztetek, nem volt igazán...
komoly, igaz?
Ami velem történt...
az fantasztikus.
Nem könnyen szeretek bele egy férfiba.
De Paullal...
Amikor felajánlottam... hogy elkísérem Párizsba,
azonnal igent mondott.
Persze. Melyik férfi ne tenné?
Nem vagy rám mérges?
Egyáltalán nem.
- Attól féltem, az leszel! - Ugyan már, ne butáskodj!
De örülök!
Csodálatos volt Párizsban.
Hosszú sétákra mentünk...
és a Louvre-ba.
Elvitt az építkezésekre.
Imádja a munkáját.
Adott nekem könyveket az építészetről.
Annyira kedves hozzám.
Vicces is.
Szeretek vele lenni.
Először azt hittem...
Aztán valami különös történt.
Szerelmes vagy.
Őrülten!
És ő?
Igen, ő is...
legalábbis azt mondja.
De igaz lehet.
Amikor javasoltam, hogy lakjon itt, igent mondott.
Itt fog lakni?
- Szerinted hülyeség? - Dehogyis!
Csodálatos, amit megélsz.
A legjobb dolog az életben. Semmi hülyeség nincs benne.
Olyan boldog vagyok...
Biztos nem vagy mérges?
Ellenkezőleg!
Visszamegyek hozzá.
- Megőrülök tőlük! Undorítóak! - Kik?
- A két szerelmes. Nézz rájuk! - Nincs időm!
Kézen fogva, sugdolózva... Az ő korukban!
- Nem bírom ezt az alakot. - Csak a pénze kell neki.
Nézd csak, ki mondja! Mondd meg, hogy tetszik!
Szar.
Egyébként...
Minden szar.
Hirtelen fázni kezdtem. Te nem?
- Be akarsz menni? - Nem.
- Hozom a sálad. Hol van? - A szekrényben.
Édes kis Why!
Hoznál nekem egy pohár vizet?
Annyira kedves vagy!
Szép formában vagy!
Mit csinálsz?
Szépítkezem. Szükségem volt rá.
Furcsán nézel.
Mint ahogy te is.
Frédérique mindent kölcsönad...
amikor csak akarom.
Más emberek dolgait viselni...
mintha más bőrbe bújnék.
Én ezt nem értem.
Mert te férfi vagy.
Mert te férfi vagy!
Kölcsönadja a dolgait. Csodálkozol ezen?
Semmi nem lep meg ebben a házban.
Mi a baj?
Semmi.
Mióta ismered Whyt?
- Azt hittem, már mondtam. - Nem.
Másfél hónapja.
És a két udvari bolondot?
Az már az idők ködébe vész.
Miért kérdezed?
- Szerintem gyűlölnek engem. - Na ne már...
Nem gondolod, hogy van valami morbid ebben a házban?
Szerintem túlzol egy kicsit.
Én sem mondanám, hogy kedvelem őket.
Küldjem vissza őket Párizsba?
Annyira azért nem rossz.
Beszélhetünk egy pillanatra?
- Mit akar? - Ott bent elmondom.
Boldog most itt?
Miért?
Frédérique teljesen beleőrült ebbe az alakba. Ez egy szemétláda.
Mit akar ellene tenni?
Maga fiatal, nem hiszi, hogy tehet valamit, de én forradalmár vagyok!
Ha nem tetszik valami, kiirtom!
De nekem nagyon jó így.
Ne akarjon nekem meséket beadni!
- Boldog így? - Hagyjon békén!
Hülye liba!
- Frédérique! - Igen?
Beszélni akarok veled.
Intézkedjen, hogy rendbe hozzák!
De miért kérdezte ezt tőled?
Irigyek a boldogságunkra.
Boldog vagy velünk?
Ki nem állhatják Pault. Úgy érzik, megváltozott minden.
Rohadékok!
Ne szomorkodj! Este találkozunk.
Mi ez?
- Valaki tett bele valamit. - Bizony.
- Kifele! - Tessék?
Elegem van belőletek. Kifele!
Nem csináltunk semmit!
Azonnal tűnjetek el! Látni sem akarlak titeket!
- Beszéljük meg, drágám! - Nem mi csináltuk.
Kifele, azt mondtam!
Más módszerek kellenek?
Ne vitatkozzunk. Gyerünk!
Meg sem védhetjük magunkat.
Mi ez a kozmoszhoz képest? Nem csináltunk semmit.
Miért nem kérdezed a szakácsot?
- Kifele! - Egy fillérünk sincs!
Ez még másodosztályra sem elég.
És a taxira az állomásig?
És vacsorára a vonaton? 900 km kaja nélkül...
Ne aggódj, nem haragszunk rád! Fain vagy!
- Viszlát, édes! Később találkozunk. - Gyerünk!
Jó reggelt! Kész a reggeli!
- Tessék? - Kész a reggeli.
- Te már fent vagy? - Két órája.
Sétálni voltam. Csináltam reggelit.
Szedtem nektek virágokat.
Újra kezdek élni, most, hogy elmentek.
Amiért én vagyok a hibás.
Elég volt belőlük, jobb nélkülük.
Ilyen alakokat összeszedni...
Édesem, bemennél, és hoznál még vajat?
Akkor este, édes!
- Egyedül iszol? - Szeretem a konyakot.
Semmi gond. Adj egy italt nekünk!
Igyuk le magunk!
- Szerinted, Why? - Igen, jó ötlet!
Nekem mindig jó ötleteim vannak.
- Tegyél fel zenét! - Why, tegyél fel valami zenét!
Egyszer egy férfi meg akarta ismerni a bölcsességet.
Kereste könyvekben, de nem találta.
Azt mondták neki, menjen Indiába.
Így pénzt spórolt rá, és elment Indiába.
De mikor odaért, senki nem tudta.
Azt mondták neki, hogy fent a hegyekben él egy öreg bölcs, aki tudja,
mi az emberi bölcsesség.
Felment hát a hegyre, és csak gyalogolt...
- Mászott! - Hónapokig mászott...
és végül megtalálta a bölcset.
Azt mondta neki: "Jó napot, uram.
Azt mondják, maga tudja az igazságot..."
A létezésről!
- Nem, bölcsességről! - Nem, létezésről.
Mit is mondtam?
Édes, cseréld le a lemezt!
Igen, aztán...
a bölcs azt mondta, ő nem... Figyelj! A bölcs nem tudta.
Azt mondta: "Jöjjön vissza 40 év múlva, és megmondom.
De van egy nálam idősebb férfi, ő elmondja."
A férfi hónapokig gyalogolt, hogy megkeresse az idősebb embert.
És megkérdezte: "Uram, mi a bölcsesség?"
És az idős ember, az öreg bölcs, 110 éves... azt mondta:
"A bölcsesség egy folyó."
És azt mondta... azt mondta,
a férfi azt mondta: "Hónapokig jöttem,
és annyit mond, hogy a bölcsesség egy folyó."
A bölcs azt mondta... Várj!
Ne légy pesszimista!
- Nem vagyok pesszimista. - De.
Mindegy is!
Menjünk aludni!
Csodásak vagytok mindketten...
édesek... őzikéim.
Jöttök?
- Miért rúgtunk be? - Csak úgy.
Nagyon szeretlek titeket.
Jó éjt.
"Kedves Why!
Nem akartunk felébreszteni.
Paulnak Párizsba kellett mennie sürgős üzleti ügyben.
Én elkísérem, természetesen.
Egy-két napig leszünk távol.
A ház a tiéd.
Próbálj nem unatkozni!
Van pénz a szekrényben.
Csókolunk... Frédérique"
"Kedves Why!" "Én elkísérem, természetesen."
"Próbálj nem unatkozni!"
"Csókolunk."
"Van pénz a szekrényben." "Csókolunk."
"A ház a tiéd."
"Nem akartunk felébreszteni."
"Paulnak el kellett menni..." "Én elkísérem, természetesen."
"Egy-két napig leszünk távol."
"Van pénz a szekrényben." "Ölelünk."
Kérek egy taxit.
La Rebijoye villa. A parknál.
- Elmegy? - Igen. Viszlát, Violetta, köszönöm!
- Mikor jön vissza? - Soha.
4 EPILÓGUS
Jó napot.
- Miért jöttél? - Unatkoztam egyedül.
Egyedül az üres házban.
Szükségem van valakire. Vagy megfagyok.
Szörnyű dolgok történtek volna, ha ott maradok.
Milyen dolgok?
Nem tudom.
Nem hallottál kiáltásokat?
- Milyen kiáltásokat? - A fejedben.
Embereket veszekedni.
Akkor az én fejemben lehet.
Ki tudja...
Néha énekelnek... és egymást szidják folyton.
Nem beszélnek hozzád, de amikor mégis, az még rosszabb.
Hangosabban kiabálnak.
- Mit mondanak? - Nem tudom.
Nincs okuk bántani engem. Csak kiabálnak, ennyi.
Belefáradtak, hogy egymással kiabáljanak.
Valaki mást akarnak.
A sors úgy hozta, hogy téged választanak.
Nem megyek vissza oda.
Veled maradok. Veled és Paullal.
Tartsatok itt!
Ó, te vagy.
Persze, hogy vártalak.
Igen.
Most rögtön?
Nagyszerű. Persze, hogy nem baj. Én is, indulok.
Ebédelni megyek vele.
- Igyekezz! Vár rám. - Befejeztem.
Nem lehetek többé olyan, mint eddig.
Nem tudok élni nélkülük.
- Kik ők? - Te és Paul.
Kifele!
- Annyira szerettem mindkettőtöket. - Ez ijesztő...
- Undorító vagy. - Miért?
A szerelmed undorít.
Nem veszed észre, hogy csak zavarsz?
- Ég veled! - És én mit tegyek?
Én is kidobnék valakit.
Nekem is elegem van.
Nem könnyű most elválni...
hogy már megszoktam.
Miért vagy dühös, Frédérique?
Mert szeretlek?
Mert téged szeretlek, vagy mert Pault?
Mást soha nem ismertem.
Miért fordítod ellenem a boldogságom?
Hogy megismertelek és megszerettem Pault.
Elmegyek. Ne aggódj.
Rögtön elmegyek.
Soha többé nem látsz, mert ezt akarod.
Ne félj, Frédérique...
És most, Frédérique, elmondhatom.
Észrevetted, hogy hasonlítunk egymásra?
Ugyanaz a bőr,
ugyanaz a haj, ugyanaz a száj,
ugyanaz az arckifejezés, néha.
Ugyanaz az ízlés.
Hogy ne szeretnélek...
és szeretném Pault?
Ahogy te magad is...
Paul, szerelmem!
Nem, meggondoltam magam. Te gyere ide!
A szobámban eszünk.
Nem, nem őrültem meg.
Kettesben akarok lenni veled.
Nem őrültem meg!
Veled akarok lenni...
kettesben.
VÉGE