Hør her: 380 m². Fire etasjer. Bakgård. Sørvendt hage.
- Skal vi ikke vente på bilen? - Nei, vi havner bare i en trafikkork.
- Er det boliglista? - Nei, jeg hørte bare om det i morges.
- Hvor mange andre? - Ingen. Markedet er bånn.
- Må du kjøre her, Sarah? - Mamma!
Evan!
En dag må du lære å respektere andre menneskers tid.
Du vil innse at verden ikke kretser om deg.
Jeg skal møte Arthur Digby Laurence. Han tolererer ikke sendrektighet.
Det var snilt av deg å vente.
Det er en mellomting mellom et byhus og et sandsteinshus.
Det er bygd i 1879. Dette er førsteetasjen.
Her er dagligstua. Den pene spisestua er bakom.
Det er spiseplass på kjøkkenet, som ble renovert i 1994.
Sarah!
Det er to etasjer med soverom.
- Utrolig. - Ikke sparksykkel her inne!
Et så stort boligareal er jo usedvanlig på Manhattan.
Det er en slags hage.
Den er litt forsømt, men størrelsen er fin.
Heisen virker. Den tidligere eieren var invalid.
Heis er ytterst sjeldent. 90 % av husene har ikke det.
Tross det rustikke preget blir det stor interesse. Huset har affeksjonsverdi.
Skal vi se på resten av det?
- La oss gi et tilbud med en gang. - Kan jeg få se huset først?
Du finner ikke maken til dette i dag.
Man kan ikke flytte hit fra Greenwich og forvente å få hus og hage.
Men det får du her. Det har alt du ønsker deg.
- Det kan bo to familier her. - Det koster en formue.
Det er ikke Barney's, mamma. Man kan prute om prisen.
Han har råd til det.
Får jeg lov til å vise fram huset før jeg går?
Parkettgulv overalt. Seks fungerende kaminer.
Det er et soverom i hver ende. De deler et lite bad.
Det har vært til tjenestefolkene. Den forrige eieren hadde pleiere boende.
- Har du tjenestefolk boende? - Nei, det er bare oss to.
3. etasje. Ekstra soverom, kanskje. Mr. Pearlstine hadde kontor her.
Finansmannen Sidney Pearlstine.
- Hva driver du med? - Jeg skal studere. På Columbia.
Mannen hennes er i medisinalbransjen.
- Er du Stephan Altmans kone? - Ja, inntil nylig.
Det store badet.
Pearlstine har vært i avisene siden sin død. Barna slåss om arven.
Han var eremitt. Rik, paranoid. Og nå kan de ikke finne pengene.
Skal du fortelle sladder, eller skal jeg vise eiendommen?
Innebygde skap.
- Kan barnet slutte med det der? - La heisen være!
Og her har vi foreldresoverommet.
- Merkelig. - Hva?
- Er ikke rommet for lite? - Du er den første som bemerker det.
Ingen fra kontoret oppdaget det.
Et panikkrom. Et tilfluktsrom som i middelalderens borger.
- Jeg har lest om dem. - Populært. Folk frykter innbrudd.
Perfekt. Innbruddsalarmen går midt på natta. Hva gjør man?
Ringer politiet og venter to døgn? Tripper ned i undertøyet? Niks.
Betongvegger. Separat telefonlinje, så man kan ringe politiet.
Det er overvåkningsskjermer som dekker hver avkrok av huset.
- Alt dette gjør meg nervøs. - Hvorfor?
- Har du noensinne lest Poe? - Nei, men hennes siste CD var bra.
- Kan de ikke bare bryte opp døra? - Det er stål. Veldig tykk stål.
Her er en nødgenerator, den virker selv om strømmen går.
- Sidney hadde styr på alt, hva? - Vær snill og åpne.
Ikke rart han ville gjemme seg for ungene sine.
Vær snill og åpne. Vær snill og åpne!
- Det er helt klart mitt rom. - Det er jo livsfarlig.
- Døra er farlig. - Slett ikke.
Sensor. Døra går ikke igjen hvis det er noe som blokkerer.
Den er helt sikker.
De går ikke under pris.
- Den virker. Telefonen er sluttet til. - Fint, mamma. Sluttet til telefonen ...
- 579 hva? - 3000.
Patsy's Pizza. Et øyeblikk.
Det er nok.
- Er pizza greit nok? - Hva mener du?
Vår første kveld. Jeg skulle kanskje ha laget noe spesielt.
Jeg liker pizza.
- Til helvete med ham. - Nei.
- Og til helvete med henne. - Enig.
Men ikke ...
- Er det ikke altfor mange trapper her? - Du har da ikke båret opp noe.
- Du spurte ikke om jeg likte huset. - Jeg ville ikke høre at du hatet det.
- Jeg likte det gamle huset vårt. - Jeg også.
Vet du hva jeg tenkte på? Vi kunne sjablongmale reolen.
- Vi kunne klippe sjablongene selv. - Ja, vær så god.
Pokker. Jeg har glemt å be om omvisning på skolen.
Det har pappa ordnet. Vi skal dit på søndag.
- Jeg skal ta en drosje dit. - Har han sagt det?
Det er det fine med Manhattan. Du trenger ikke å kjøre meg overalt.
- Jeg blir med deg. - Hvorfor får jeg ikke gå ut alene?
Nå gir jeg meg. Vi kan krangle igjen i morgen.
Kom her.
- Jeg elsker deg forferdelig høyt. - Ja, gjett.
- Mamma ... - Ja?
Det er for mørkt her.
- Er det bedre? - Ja.
"Omgå sikkerhetssonen."
"Omgå sikkerhetssonen. Shunt. Trykk."
"Omgå sikkerhetssonen. Shunt."
"Trykk inn sonenummer."
Shunt igjen.
I morgen må jeg finne ut hvordan man slår det av.
Jeg går bakom.
SONE 19 AVBRUTT
Kom igjen, herregud. Amatør!
SONE 1 AVBRUTT
- Vi har et problem. - Jeg holder på å fryse i hjel.
- Hvem er det? Hvem faen er Raoul? - Raoul er ok. Raoul har erfaring.
- Hvor har du funnet ham? - Gjennom noen folk.
Geni.
- Hva faen er dette? - Det er ei jente og ei dame her.
- De skulle da ikke være her. - Dette er din avdeling.
Vi har blitt videofilmet hele veien. Og båndene er ovenpå.
14 dagers båndlegging er tre uker. De skulle først være her om ei uke.
Hvordan kan 14 dager være tre uker?
Båndlegginger regnes alltid i arbeidsdager. Femdagers uker.
- Ikke sant? - Jeg stikker.
Vent litt. Vi kan takle dette. Kan vi ikke takle det?
- Det er bare ei dame og et barn. - Med mindre pappaen er her.
De er midt i en skilsmisse. Pappaen knuller en eller annen modell.
Det er bare hun og ungen. Kan vi klare dette?
- Jepp. - Niks. Ikke når det er folk her.
- Vent litt. - Hun ringer politiet.
Vi får holde øye med henne.
- Det kan Raoul ta seg av. - Raoul skulle ikke være her engang!
- Ingen blir skadd. - Enn oss? Hva om hun har en pistol?
- Hvem er du? - Raoul.
Vi kan ikke klare det uten deg. Det er fortsatt en god plan.
Det er en glimrende plan. Det er bare et lite problem.
Grov bortføring. Det kan gi 30 år.
Du gir mange løfter, hva? Til meg. Til ungene dine.
- Ikke bland inn familien. - Du har rett. Jeg har dritt på draget.
Det er ikke sånn det burde være.
Men faktum er at det ligger tre millioner dollar i dette huset.
Og bare du og jeg vet at de er her.
Jeg vil ha pengene. Men du ...
Du trenger pengene. Eller har du glemt hvorfor du er her?
Så ikke mer kødd. La oss få det overstått.
Avbryt telefonene.
Jenta er øverst oppe. Jeg tar moren. Gi meg den!
Du blir her og holder vakt.
Våkn opp, Sarah.
Opp!
Hvorfor gjorde du det?
Hvor skal dere?
- Hva foregår? - Det er folk inne i huset.
De er på vei ned i heisen.
- De er på vei ned til deg. - Jeg gjør ikke noen noe.
De går ned.
Det rommet. Panikkrommet.
Du må trykke på "stopp" først.
De kjører opp.
Fang dem!
Lukk!
Faen ...
Det betyr sju års ulykke.
Ikke si at de er der inne.
SYSTEM AVBRUTT
Pokker.
- Virker den ikke? - Det er en annen linje.
Jeg fikk ikke tilsluttet den.
Hva nå?
- Jeg kan ikke høre noe. - Hva tror du de vil?
Plyndre oss eller ...
Jeg vet ikke. Vi må bare vente.
- Hva om de kommer inn hit? - Det kan de ikke.
- De kan ikke komme inn hit. Aldri ... - Jeg har hørt deg.
- Går det bra? - Ja.
- Er du redd? Fryser du? - Nei.
Ikke vær bekymret for meg.
Han har jo barn. Tror du han bare venter her?
- Der er han. - Hun kan ikke slippe ut via loftet.
- Hun ringer vel purken. - Kan hun ha sluttet den til?
Nei. Det går gjennom Manhattan Security, og der jobber jeg.
- Telefonen der inne er ikke tilsluttet. - Der ser du.
- Hun skulle da ikke være her. - Dra til helvete begge to.
HØYTTALER
Gjør det.
Hallo der.
Politiet er på vei.
- Hun lyver. - Du er full av ...
- Det er ikke noe samtaleanlegg. - Nei.
- Jeg skremmer henne bare. - Forsvinn før de kommer.
- Han sier at vi ikke har telefon. - Hvordan kan han vite det?
- Ta det dere vil ha og forsvinn. - Bare det var så lett.
Papir. Gi meg noe papir. Hjelp oss, Zorro. Har du papir?
- Hva gjør han? - Aner ikke.
DET VI VIL HA ...
- "Det vi vil ha er i det rommet." - De kommer inn hit, ikke sant?
Nei, det kan de ikke.
- Hva vet dere om dette rommet? - Hva vet vi om dette rommet?
Ikke si noe.
MER ENN DERE
Vi kommer ikke ut.
Og dere slipper ikke inn. Forsvinn!
- Si: "For helvete." - For helvete.
- Si: "Forsvinn, for helvete!" - Forsvinn, for helvete!
Jeg har en idé. Kvinner trenger trygghet.
- Hun tror deg ikke. - Hun skal vite hun kan stole på oss.
VI LAR DERE VÆRE
Samtalen er over.
- Hva, kommer hun ikke ned? - Klapp igjen og la meg tenke.
- Som om det skulle hjelpe. - Så tenk du, da.
Hva om hun har ringt purken? Hun sa jo at hun hadde ringt dem.
- Var det sant, ville ikke jeg stå her. - Greit. Vi tror deg.
Hvordan kommer vi inn dit?
Hva ler du av? Hva er morsomt?
Jeg har brukt 12 år på å bygge rom til å holde folk som oss ute.
Å, så ironisk og morsomt. Hvordan kommer vi oss inn?
En kan ikke komme inn i de rommene. Det er hele poenget med dem.
- Vi må få henne til å komme ut. - Hvorfor skulle hun komme ut?
Aner ikke. Men når hun kommer, må hun ikke slippe ut av huset.
Vi holder henne i ro i 20 minutter. Og Joe Pesci der holder seg unna!
La dem bare bure seg inne. Vi gjør det umulig for dem å slippe ut.
Og hvorfor skulle de komme ut?
Det driver jeg og tenker på.
- Går det bra med deg? - Ja.
- Får du klaus? - Nei, nei.
- Du får ikke flippe ut. - Jeg vet det.
Folk blir ikke levende begravd lenger.
- Før skjedde det ofte. - Gjorde det?
- Ja, det har jeg lest. - Når skulle det ha skjedd?
For 20-30 år siden.
Hva gjør de nå?
Jeg vet ikke.
De sperrer oss inne.
Det er ikke sant!
Ro deg ned, Sarah.
Du vet hva som kan skje hvis du hisser deg opp.
Sarah!
- Hva gjør dere? - Vi går inn nedenfra.
Selv om dere skulle komme gjennom betongen er det tjukk stål bak.
Vi får se.
Det er dette jeg lever av.
Hvis man kunne banke seg inn med ei slegge ville vi gå fallitt.
Ikke få det i øynene.
- Naboen! - Hjelp!
- Ring politiet! - Hører du oss?
Hjelp!
Pokker!
- Skal dere bare stå der og glo? - Hva driver du med, McGyver?
Han kan vel ikke hamre seg inn?
Kan du ikke bråke litt mer?
Hjelp meg med disse boksene.
Det er jeg som har kommandoen her. Hva faen driver du med?
- De kommer seg inn. - Nei, det kan de ikke.
Vi klarer oss. Det går bra.
Det er smart.
Det kunne gå. Jeg tenkte akkurat på at vi skulle gjøre noe sånt.
- Åpne. - Det har jeg gjort.
- Åpne den mer. - Vi skal bare skremme dem.
De tar nok poenget.
Legg deg ned!
- Få skrudd opp den greia nå. - Ikke vær dum.
Vi skal skremme dem, ikke drepe dem.
- Hva er det? - Det er ille.
De hoster.
- Hvis de hoster, dør de. - Nei! Vis litt baller da!
Mamma!
- I verste fall besvimer de. - Og hvordan skal vi komme inn da?
- Skru ned litt. - De kaster opp før de besvimer.
Vi kommer ikke inn hvis de dør.
Ligg på bakken.
- Skru ned. Skru ned nå! - Nå slapper du av.
Jeg skrur ned. Jeg dreper ikke noen.
Slå av den dritten ... Slå av!
- Mamma ... - Vent litt.
- Mamma! - Pakk deg inn i dette.
BRANNTEPPE
- Jævla amatører. - Det er min idé.
Hold kjeft. Folk prøver å sove der.
- Hva er det? - Skru av gassen.
Skru av gassen nå!
Pass på!
Rolig.
Jeg skal ta deg, jævla kjerring!
Ro deg ned.
- Er du ok? - Ja.
Lov meg at du aldri noensinne gjør noe lignende.
Det lover jeg.
De rører på seg. Da er de fortsatt i live.
Hva? Snakk med ham.
Ro deg ned litt nå.
- Morser du? Hvor har du lært det? - Fra "Titanic".
Vi må snakke sammen. Nedenunder.
Nei. Ikke du.
Kom igjen. Kom igjen.
Våkn opp.
Det første jeg gjør er å ringe til min plastiske kirurg.
Det er en endring i planen. 100 000 er ikke nok for dette.
Jeg vil ha en tredjedel av byttet.
Greit. Du får en tredjedel. Gratulerer.
Du har kjøpt ei svart finlandshette og sikret deg en million.
Sånn!
Og få styr på din forpulte ekspert. Jeg vil ikke miste min halvdel ...
Halvdel? Sov du i mattetimene? Du sa en tredjedel.
Kom igjen.
Fyren er et problem. Men dette var ikke min idé, så han er ditt problem.
Du har rett. Det var ikke din idé. Alt dette var min idé.
Se hit.
Ja.
La oss håpe han har vært speider.
- Vi er her. - Hjelp oss!
Hjelp.
Vi slipper aldri ut herfra.
Jeg var det elskelige barnebarnet som kom hit hver helg i to år.
Jeg snakket med ham, kledde på ham og matet ham.
- Er du ferdig? - Det var meg han fortalte om safen.
Jeg fant fyren som bygde den. Jeg lokket ham til å hjelpe oss.
Vent litt ...
- Hva er det? - Soverommet er tomt. Hvor er de?
- To av dem står på trappa. - Hvor er den tredje?
Jeg la mobilen min ved senga.
Jeg har fortjent de pengene. Du skal ikke få ødelegge planen min -
- fordi du ikke klarer å omgås andre mennesker. Forstått?
Hvis ikke jeg kommer tilbake, så lukk døra. Forstått?
Hvis han rører meg, skyter jeg ham.
Vent!
Har du mer dritt å klemme ut, eller kan vi komme oss videre nå?
Ikke ta den tonen, pikkhue. Ellers brekker jeg av deg kølla.
Du er bussjåfør, Raoul. Du bor i Flatbush.
Så ikke lek Elmore Leonard. Jeg har også sett filmen.
Hva er dette? Nå skal dere høre ...
Av sted!
Hun har tatt noe. Hva?
Nei.
En lader. Hun har en mobil!
Nei!
Forbindelse. Kom igjen. Få forbindelse.
Man kan ikke snakke i mobil der inne.
- Hvorfor ikke? - Man kan ikke ringe ut.
Ingen forbindelse.
Jeg har jo tilsluttet hovedlinjen. Vi må kunne koble oss på den.
Jeg kan ikke havne i buret. Jeg er ikke skapt til det.
Vær forsiktig.
Ta telefonen. Riv den av.
Skrutrekker. Stjerne.
Da jeg ba deg kutte telefonlinjene, kuttet du hovedlinjen i kjelleren da?
Eller skar du bare over ledningen på kjøkkenet?
Pokker!
Fjern isolasjonen. Jeg aner ikke hvordan man gjør det.
- Ferdig? - Ja. Her.
Gul ... gul.
Summetone.
- Alarmsentralen. - Jeg ringer fra West 94th Street 38.
- Et øyeblikk. - Nei ...
Ring til pappa.
Hvordan kan man bo i New York uten å ha en eneste smertestillende?
- La meg få snakke med Stephen. - Hvem er det?
- Meg. - Vet du hva klokka er?
- Nå, kjerring! - Det er den jævla kona di.
Flytt deg.
- Hjelp oss. - Flytt deg!
Det er tre menn her. De har brutt inn ...
Hva ..?
- Han gjør noe. Han tilkaller politiet. - Det gir hun ham ikke lov til.
Han vet at vi er i knipe.
Vi bor så nært hverandre, så vi alltid kan få tak i hverandre.
- Han kommer ikke. - Jo!
- Jeg er lei for det. - Nei, jeg er lei for det.
- Hvorfor? - Jeg ville ikke si det.
- Hva? - Jeg er svimmel og sulten.
Hun har jo bare nesespray og aspirin.
- Gasstrikset ditt funket visst ikke. - Og hvem sin skyld var det?
- Hva er planen nå, smarten? - Det er umulig og ubehagelig.
Drikk dette. Drikk masse vann.
Blodsukkeret ditt har falt. Vi må få det opp. Kan du høre meg?
- Jeg er svimmel, ikke døv. - Fint, frekkas.
Fant du noe godteri eller sukker her? La oss lete igjen.
- Jeg har sett etter. - Vi må bevare roen. Så går det bra.
- Du gjør meg nervøs. - Unnskyld.
- Hva om det fortsetter å falle? - Jeg skal finne på noe.
Han har rett. Vi kommer aldri inn i det rommet.
- Hva preiker du om? - Jeg må være ærlig overfor meg selv.
Jeg har ikke nerver til å være med på sånt som dette.
- Gir du opp? - Jepp. Jeg gidder ikke dette.
Jeg ringer anonymt på mandag så de finner dem. Og så arver jeg.
Stephen, Jeffrey, Catherine, David. Fem barnebarn. 60 % arveavgift.
Jeg får vel 8-900 000 dollar uansett. Det kan man godt leve av.
Ta dem og drikk deg full.
Vent litt nå. Gjenta det du nettopp sa.
Gjenta det du sa om pengene, nurket.
- Hva mener dere? Fø-før? - Ja, fø-fø-fø-før.
Du delte opp arven i hodet og sa at du fikk 900 000.
Det var etter arveavgiften. Så det må være halvannen million.
Er du skatteekspert også nå?
Jeg stikker.
Det er sukker i alt. Til og med i ting som ketchup.
Hvor ellers? Ei reiseveske.
Du skal dele med åtte mennesker, så det må være 10-12 mill. i safen.
Og en taper som deg får ikke mye, så nå aner jeg ikke hva jeg skal tro.
- Du får aldri se de pengene. - Hvor mye er det?
Munnskyll ... Sakkarin!
- Jeg snakker til deg. Svar meg. - Greit. Det er mer.
- Og når ville du fortelle oss det? - Det kan være det samme nå.
- Hvorfor prater vi overhodet om det? - Åssen ville du slippe unna med det?
Trodde du Raoul og jeg ville gå mens du grafset til deg pengene?
Hva faen er det med deg? Ville du snyte oss?
Du trengte jo penger til de dyre skilsmisseadvokatene.
Øynene dine lyste da jeg fortalte om det, så ikke spill uskyldig nå.
Det gikk bare ikke.
Kom deg videre.
Mintpastiller ... Sukkerfri.
- Når jeg åpner safen får du intet. - Det ser tvilsomt ut.
Jeg deler med Raoul. Men jeg vil ikke se deg igjen.
Hvis purken dukker opp vet vi hvem som sendte dem, -
- og så finner vi deg faen meg.
Vi ses, Burnham. Ha det, Raoul.
Mamma!
Du tror du vet alt om Harlem fordi du har kjørt forbi i bil.
Du vet ingenting om meg.
Hør her, Sarah. Gå bort i kroken og lukk øynene.
- Du skulle se deg selv. - Hva skjer?
Ikke rør deg! Kom her!
- Ikke skyt ... - Lukk døra, lås den og gå vekk.
- Stopp, din forpulte ... - Forpulte hva? Narr? Idiot? Rasshøl?
- Hvem er narren nå? - Jeg.
- Nettopp. - Det brenner ...
- Hvem har pistolen? - Du.
Husk det! Finn ut hvem faen det er.
Lommeboka di. Gi meg lommeboka di.
Stephen Altman.
Har kona di ringt, Stephen?
- Hva sa hun? - Det ble brutt.
- Telefonen er død. - Har du ringt til andre?
Har du ringt purken?
- Nei. - Han snakker sant.
Ja. Sikkert.
For når jeg gjør sånn, lyver ikke folk.
- Hva vil du? - Få oss inn i rommet. Det klarer du.
- Du er så full av ideer. Klem ut en. - Skal jeg bare finne på noe?
Nå teller jeg til tre, og så ender du som Junior der.
En. Jeg klemmer. To. Jeg klemmer.
- Jeg vet ikke hva ... - Tre.
Jeg har en idé.
Kanskje.
Help. Rubber Soul. Magical Mystery Tour. White Album.
Hold deg varm, vennen.
Let It Be. Revolver. Sgt. Pepper.
Pappa?
Slapp av. Åpne! Åpne!
Meg ...
Ikke åpne.
- Bare få det til å se bra ut. - Du holder kjeft.
- Åpne døra! - Ikke gjør det!
Stopp! Hvis du dreper ham, åpner de aldri.
Legg deg ned. Legg deg ned.
Hold ut.
- Han er sinnssyk. - Slipp ham, ditt latterlige bondeknøl.
Du er ei sterk jente. Vær sterk.
La ham være, for helvete.
Det er nesten overstått nå.
Snu deg. Snu deg.
Jeg er straks tilbake.
Stephen.
- Det er blod på den. Snu den. - Hent båndene.
Hvem er det?
- Ungen hennes. - Hva er det med henne?
Det driter vel jeg i.
Skynd deg. Ta tingene dine.
Hallo, dame.
Mamma?
Hva gjør du?
Vi har ungen din.
Kom ned hit. La oss få det overstått.
- Hva skjedde? - Åpne!
- Hvor er pistolen? - Åpne!
- Hvor er pistolen? - Aner ikke.
Hun har den.
Hun har pistolen din.
Slutt å skrike.
Jeg vet at du har pistolen.
Legg den på gulvet og gå vekk.
Åpne døra. Datteren min er veldig syk.
Hun må ha ei sprøyte. Hører dere?
Åpne, så jeg kan hjelpe henne.
Ellers dreper jeg dere.
- Hvis jeg åpner, skyter du oss. - Så må du gi henne sprøyta.
Gi henne sprøyta!
Trenger du denne?
Kan du gjøre det selv?
- Hva skjer hvis du ikke får den? - Koma ...
Dø ...
Åpne.
Legg pistolen på gulvet og gå helt ned i førsteetasjen.
Så gir jeg henne sprøyta.
Legg fra deg pistolen, sa jeg.
Jævla kjerring!
Hvis du gjør noe sånt igjen, dreper jeg henne faen meg. Hører du?
Hvis du går utenfor dreper jeg henne.
Hvis jeg ser en snut her, skjærer jeg over halsen hennes.
Forstått?
Ja.
Bare gi henne sprøyta nå. Vær så snill.
Ikke gjør det. Hun ringer bare purken.
Se å få åpnet safen.
Ikke se på meg.
Jeg vet bare det jeg har sett på tv. Du må hjelpe meg.
Er det denne?
Den?
Flott hus dere har. Moren din må være rik.
Pappa er rik. Mamma er bare gal.
- Er det sånn man gjør? - Slå på den.
Jeg skulle ønske jeg kunne gi barnet mitt et sånt hjem.
Jeg gjorde mitt beste. Men det går ikke alltid som man vil.
Sånn. Det skulle ikke gå sånn.
Han hadde planlagt alt. Det skulle ikke være noen her engang.
Takk ... Burnham.
Det skulle ikke gå sånn.
Hun klarer seg.
Hun har fått sprøyta. Det er snart overstått.
Stephen?
Du godeste!
- Kan du bevege deg? - Ikke stort ... Jeg har brukket armen.
Løft armen din. Kom igjen, løft armen din.
Prøv igjen. Kom igjen. Prøv igjen.
Meg ...
- Ikke gjør noe dumt, vær så snill. - De dreper oss.
Bare gjør som de sier, så går det bra.
De dreper henne.
Herregud, hun har ringt purken.
Politiet ...
- Har du ringt politiet? - Ja, du skremte jo vettet av meg.
Nå har hun drept ungen sin. Hun har drept sin egen unge.
Ta denne. Ikke si noe.
- Nei, mannen må ha ringt dem. - Jævla utlending. Jeg sa det jo.
Hvor er hun?
Der. Hva faen gjør hun?
Hun ordner det.
Jeg driver og åpner.
- Er alt i orden, frue? - Hva? Hva er klokka?
Den er litt over fire.
- Vi fikk et oppkall. - Har noen ringt dere?
- Kan vi få komme inn? - Hva vil dere?
- Vi vil gjerne komme inn. - Nei, det får dere ikke.
- Er alt i orden? - Ja, helt fint.
Du ser ikke så godt ut.
Ikke du heller, betjent Keeney.
Jeg fryser her ute.
- "Det er tre." - Hva?
Mannen din sa at du bad om hjelp.
Rett før samtalen ble brutt sa du: "Det er tre."
Å, det oppkallet.
Og naboen ringte og klaget over noe høyttalerbråk.
- Det var tv-en. - Kan jeg få spørre deg om noe?
Hva var slutten på den setningen?
- Hva? - "Det er tre ..."
Hva var resten?
Hør ...
Min mann og jeg er nettopp blitt skilt. Det er mi første natt i et nytt hus.
Jeg må innrømme at jeg var full.
Og hvis dere insisterer på å høre setningen, -
- så skulle den ha vært:
"Det er tre ting jeg vil gjøre for deg hvis du går i seng med meg nå."
Heldigvis tok jeg til fornuft og la på røret -
- så ingen skulle få vite hva jeg tenkte.
Med mindre to betjenter dukket opp midt på natta for å forhøre meg.
Skal vi stikke, Rick? Eller vil du høre hva de tre tingene var?
Frue ...
Hvis det er noe du vil si ...
... men som du kanskje ikke kan si akkurat nå ...
... så gi meg et signal. Du kan for eksempel blinke med øynene.
Eller noe sånt.
Det kunne du gjøre helt trygt.
Dere er jammen meg gode.
Du mener hvis det var noen i huset eller noe?
De trener dere jammen meg bra.
Jeg har det fint. Kors på halsen.
- Unnskyld forstyrrelsen. - God natt.
- Ungen har sett ansiktet mitt. - Det er ikke mitt problem.
Jo. For vi er jo sammen. Du sitter også i saksa.
Knert én. Samme pris for resten.
Ligg unna meg!
Du vet hvordan dette ender.
Hvorfor i helvete gjorde vi ikke det?
Hva faen driver hun med?
Hun har pistolen din. Hva faen skulle du med den?
Bare la meg bore, nå.
Tomt?
Slapp av.
Obligasjoner.
Et øyeblikk.
Hvorfor gjør vi dette?
Fordi vi blir nødt til det.
Det er 22. 22 millioner dollar.
Den jævla løgnhalsen.
La oss komme oss vekk.
Løft.
La det ligge. Jeg skal kjøpe nytt verktøy til deg.
Du klarer deg.
Det er glass. Jeg har deg.
- Skynd deg. - Pass på glasskårene.
Vent.
- Ikke gjør det. - Ikke skyt ham, pappa.
- La datteren min være. - Vi er ferdige. Hun er uskadd.
Vi forsvinner ut bakdøra, og dere ser oss aldri igjen.
- Slipp henne. - Okei.
Det er i orden. La oss gå.
La oss gå.
- Bare slipp henne. - Slipp henne.
- Legg vekk pistolen. - Kom her, Sarah.
- Legg vekk pistolen. - Gjør som jeg sier.
- Bare slipp henne. - Slipp henne!
Er du uskadd?
- Gjorde de deg noe? Tok de på deg? - Nei.
Skyt ham, Stephen!
La henne være!
Det går bra nå.
Ikke rør dere! Ned på bakken!
Er du ok?
Går det bra?
Stopp, ditt svin! Stopp, ellers skyter jeg!
- Bort fra veggen! - Kom deg vekk fra gjerdet.
Hendene i været.
Alt er i orden nå.
- Er det andre inne i huset? - Nei.
Send en ambulanse til West 94th Street 38.
Det går bra.
Håndflater! La meg se håndflatene!
Bare rolig. Det går så bra, så.
Det lyder spennende. "To og et halvt rom med nytt kjøkken. 70th East."
Jeg trodde du likte West Side.
"Hjørnet av 61st og Central Park West. Tvangsauksjon. Luksusleilighet."
- "Trimsenter. Port ..." - Portner.
- Hva er det? - En slags vaktmester.
- Hva betyr W.E.A.? - West End Avenue.
"Hjørnet av 81st og West End Avenue. Tre og et halvt rom med stor stue."
- "Gotiske vinduer." - Trenger vi så mye plass?
Hva med denne da? "West 83rd. To rom. Portner."
"Parkutsikt, lyst og hyggelig, høyt til taket, parkettgulv."
Ja. Den. Den lyder bra.
Oversatt av: Anna Bjørshol SDI Media