Hör här: 380 kvadrat. Fyra plan. Liten bakgård. Trädgård i söderläge.
-Ska vi inte vänta på bilen? -Nej, vi fastnar bara i trafiken.
-Är det informationsbladet? -Nej, jag hörde om huset i morse.
-Hur många andra ska vi titta på sen? -Inga. Det säljs inga hus nu.
-Måste du åka här? -Vi är på gatan.
Evan!
En dag lär du dig att respektera andras tid.
En dag inser du att världen inte snurrar runt dig.
Jag ska träffa Arthur Digby Laurence om 26 minuter. Han vill inte vänta.
Du är en ängel som väntade.
Det är en slags blandning av radhus och sandstensfasad.
Vi kallar det "radsand". Byggt 1879. Detta är husets mitt, salongsplanet.
Här är vardagsrummet. Matsalen är längst in.
Det finns matplats nere i köket, som renoverades -94. Alla bekvämligheter.
Sarah!
Det finns två plan med sovrum.
-Det är fantastiskt. -Du, tjejen! Ingen sparkcykel.
Så här mycket bostadsyta är extremt ovanligt på Manhattan.
Det finns trädgård. På sätt och vis.
Som är lite misskött. Men 7 x 18 m blir en stor trädgård.
Fungerande hiss. Den förra ägaren var invalid sitt sista år.
Mycket ovanligt med hiss. 90 % av de gamla husen har inte hiss.
Trots renoveringsbehovet räknar vi med enormt intresse. Folk älskar det.
Ska vi titta på resten?
-Vi borde lägga ett bud direkt. -Får jag titta på det först?
Inget liknande säljs just nu.
Man flyttar inte hit från Greenwich och får hus, trädgård, hund och katt.
Men det får du här. Det har allt du vill ha.
-Du kan ha två nya familjer här. -Det kostar en förmögenhet.
Det är inte Barney's. Man får pruta.
Han har råd med det.
Det vore härligt om jag fick visa fastigheten innan jag går.
Trägolv överallt. Så mycket som sex fungerande eldstäder.
Här högst upp finns det ett sovrum i varje ände, med delat mini-badrum.
Ursprungligen bodde tjänarna här. Förra ägaren hade vårdare hemma.
-Har ni tjänstefolk som bor hos er? -Nej, det är bara vi två.
Plan 3. Gästrum eller arbetsrum. Mr Pearlstine hade sitt kontor här.
Han menar Sidney Pearlstine, finansmannen.
-Vad jobbar ni med? -Jag ska plugga igen. På Columbia.
Hennes man är i läkemedelsbranschen.
-Är ni Stephen Altmans fru? -Ja, till nyligen.
Stora badrummet.
Pearlstine har figurerat i pressen sen han dog. Barnen slåss om arvet.
Han var enstöring. Rik och paranoid. Nu hittar de inte hans pengar.
-Skvallra eller se på fastigheten? -"Fastigheten" låter så löjligt.
Klädkammare.
-Kan flickan sluta med det där? -Låt bli hissen!
Och vi kommer in i föräldrarnas sovrum.
-Vad konstigt... -Vad då?
-Är rummet mindre än det ska vara? -Ni är den första som ser det.
Ingen på vår byrå såg det.
Det är ett panikrum. Helt säkert. Som i medeltidens borgar.
-Jag har läst om såna här. -De är populära med alla inbrott.
Perfekt. Om larmet går mitt i natten, vad gör man?
Ringer polisen och väntar två dygn? Går ner i pyjamas och kollar? Nej.
Väggar av betong. Egen telefonlinje. Ring polisen utan att linjen kapas.
Egen luftförsörjning. Övervaknings- skärmar som täcker husets alla hörn.
-Det här gör mig nervös. -Varför det?
-Har du läst Poe? -Nej, men jag älskar hennes sista CD.
-Varför kan de inte bryta upp dörren? -Stål. Mycket tjockt stål.
Full batteriuppbackning, så även om strömmen går så funkar den.
-Sidney missade inga finesser, va? -Öppna, är ni snäll.
Inte konstigt att han gömde sig för barnen.
Snälla, öppna. Öppna dörren, är ni snäll!
-Mitt rum. Absolut mitt rum. -Det är jättefarligt.
-Dörren är farlig. -Inte alls.
Rörelsedetektor - som i en hiss. Dörren stängs inte om nåt är i vägen.
Det kan inte bli säkrare.
Jag vet att de tar begärt pris.
-Den funkar. Telefonen är inkopplad! -Bra, mamma. Telefon inkopplad...!
-579 - och mer? -3000.
Patsy's Pizza. Vänta.
Hör du. Det räcker.
-Nåt emot att det blev pizza? -Vad menar du?
Första kvällen borde jag ha lagat nåt fint.
Jag gillar pizza.
-Skit i honom. -Nej.
-Skit i henne med. -Jag håller med.
Men nej.
-Är det inte för många trappor? -Du har inte burit upp nåt.
-Du frågade inte vad jag tyckte. -Då hade du sagt att du hatade huset.
-Jag gillade vårt gamla hus. -Jag med.
Vet du vad jag tänkte? Vi kan schablonera hela bokhyllan.
-Och vi kan själva göra schabloner. -Varsågod.
Jäklar. Jag glömde ordna rundturen på din nya skola.
Pappa har redan gjort det. Vi ska dit på söndag.
-Jag tar taxi och möter honom där. -Sa han det?
Är inte fördelen med Manhattan att du slipper köra mig överallt?
-Jag följer med. -Varför får jag inte gå ut ensam?
Jag ger upp. Jag bråkar inte med dig förrän i morgon.
Kom här.
-Det är äckligt vad jag älskar dig. -Jag vet.
-Mamma... -Ja?
Det är för mörkt.
-Bättre? -Det är bättre.
"Koppla förbi säkerhetszon."
"Koppla förbi säkerhetszon. Shunt. Enter."
"Koppla förbi säkerhetszon. Shunt."
"Ange zonnummer."
Shunt igen.
I morgon måste jag komma på hur man stänger av det.
Jag går runt om.
ZON 19 URKOPPLAD
Kom igen, kom igen. Herrejävlar! Amatör...
ZON 1 URKOPPLAD
-Vi har problem och måste prata. -Jag frös häcken av mig där ute.
-Vem är han? Vem fan är Raoul? -Raoul är okej, han är erfaren.
-Var har du hittat honom? -Genom några jag känner.
Åh fan!
-Vad fan är det här? -En flicka och en kvinna som sover.
-De ska inte vara här. -Det är ditt ansvar.
Vi har videofilmats sen vi kom hit. Och banden är där uppe.
14 dars deposition är tre veckor. De skulle komma först om en vecka.
Hur blir 14 dar tre veckor?
Deposition är alltid arbetsdagar. Femdagarsveckor - alltid!
-Eller hur? -Jag sticker.
Vänta, vänta! Vi kan klara det. - Kan vi klara det ändå?
-Det är bara en kvinna och ett barn. -Om inte pappan kommer hem.
De ligger i skilsmässa. Pappa knullar en jävla b-modell på Upper East Side.
Det är bara hon och ungen. - Kan vi göra det?
-Ja, vi kan göra det. -Inte med folk i huset. Inte jag.
-Vänta, stanna. 20 minuter! -Hon ringer polisen.
Då håller vi ett öga på henne.
-Raoul kan absolut sköta det. -Raoul ska inte ens vara här.
-Ingen blir skadad. -Vi då? Tänk om hon är beväpnad.
-Vem är du? -Jag är Raoul.
Du vet att vi inte klarar det utan dig. Det är fortfarande en bra plan.
Det är en suverän plan. Med en liten ändring.
Ja, grovt människorov. 30 år.
Du lovar mycket, va? Du lovar mig och dina barn...
-Dra inte in min familj i det. -Du har rätt. Jag har dabbat mig.
Det skulle inte bli så här.
Men faktum är att det fortfarande finns tre miljoner dollar i huset.
Och ingen annan än du och jag vet att pengarna är här.
Jag vill ha pengarna. Jag vill ha dem. Men du...
Du behöver pengarna. Eller har du glömt varför du är här?
Så sluta tjafsa, så gör vi det här.
Fimpa telefonerna.
Flickan är högst upp. Jag tar mamman. Få hit!
Du stannar här. Ingen kommer förbi.
Vakna, Sarah.
Upp, Sarah!
Varför gjorde du så?
Vart ska ni? Va?
-Vad händer? -Folk i huset.
De är i hissen, på väg ner.
-De kommer ner till dig! -Jag sa att jag inte skadar nån.
De springer ner.
Det där rummet. Panikrummet.
Nej, man måste trycka nödstopp.
De åker upp igen!
Ta dem.
Nu!
Satan, satan!
Det betyder sju års olycka.
Säg att de inte är där inne.
SYSTEM URKOPPLAT
Jäklar...
-Funkar den inte? -Det är en annan linje.
Jag kopplade aldrig in den.
Vad gör vi nu?
-Jag hör ingenting. -Vad tror du att de vill?
Jag vet inte. Råna oss.
Jag vet inte. Nu väntar vi här.
-Tänk om de kommer in hit. -Det kan de inte.
-Nej, de kan inte komma in hit. -Jag hörde vad du sa.
-Mår du bra? -Ja.
-Skakis? Frossa? -Nej.
Snälla du, oroa dig inte för mig.
Han har barn. Tror du att han stannar tills snuten kommer? Tänk!
-Här kommer han. -Hon kommer inte ut via taket.
-Varför ringer hon inte snuten nu? -Kan hon ha kopplat in den i dag?
Nej, hon måste gå genom Manhattan Security och där jobbar jag.
-Telefonen där är inte inkopplad. -Du ser. Hon kan inte ha gjort det.
-Hon borde inte vara här. -Skit ner er! Hon ska inte vara...
ALLA RUM
Gör det.
Ursäkta.
Polisen är på väg.
-Hon ljuger. -Du snackar...
-Det är ingen snabbtelefon. -Jag vet.
-Jag bara skrämmer henne. -Ge er iväg innan de kommer.
-Han sa att vi inte har telefon. -Hur kan han veta det?
-Ta det ni vill ha och stick! -Om det var så enkelt.
Papper. Ge mig papper. - Zorro, hjälp oss. Har du papper?
-Vad gör han? -Jag vet inte.
DET VI VILL HA
-"Det vi vill ha finns i det rummet". -De kommer in hit, va?
Nej, det kan de inte komma in.
-Vad vet ni om det här rummet? -Vad vet vi om rummet?
Säg inget till henne.
MER ÄN NI
Vi kommer inte ut!
Och vi släpper inte in er. Ut ur mitt hus!
-Säg: "För helvete." -För helvete!
-"Dra åt helvete från mitt hus." -Dra åt helvete från mitt hus!
Jag har en idé. Hon är kvinna och kvinnor behöver trygghet.
-Hon kommer inte att tro dig. -Hon ska veta att vi är att lita på.
VI LÅTER ER GÅ
Samtalet är slut.
-Va? Kommer hon inte ner? -Håll käften och låt mig tänka!
-Som om det skulle hjälpa...! -Okej! Då kan ju du tänka.
Tänk om hon har ringt snuten. Hon sa ju att hon hade ringt snuten.
-Tror du att jag hade stått här då? -Okej, utmärkt, vi tror dig.
Hur kommer vi in i det där rummet?
Vad skrattar du åt? Tycker du det här strulet är roligt?
Jag har ägnat tolv år åt att bygga rum som ska hålla såna som oss ute.
Det är så ironiskt och roligt...! Okej, hur kommer vi in?
Vi kommer inte in i panikrum. Det är hela syftet med dem.
-Vi måste få henne att komma ut. -Varför skulle hon göra det?
Jag vet inte. Men när hon kommer ut får hon inte lämna det här huset.
Vi håller henne lugn i 20 minuter. Jag vill inte ha hjälp av Joe Pesci.
Vill de trycka här i huset? Då gör vi det omöjligt för dem att sticka.
Och varför skulle de komma ut?
Jag jobbar på det.
-Mår du bra? -Ja.
-Cellskräck? -Jag mår bra.
-Du får inte flippa ut. -Jag vet. Och jag gör det inte.
Människor blir aldrig levande begravda nuförtiden.
-Det hände nog för jämnan förut. -Jaså?
-Ja, jag har läst det. -När hände det för jämnan?
För 20-30 år sen.
Vad gör de nu?
Jag vet inte.
De spärrar in oss i huset.
Det är inte sant.
Sarah, lugna ner dig.
Du vet vad som kan hända om du stressar upp dig.
Sarah!
-Vad fan gör ni? -Vi går in underifrån.
Även om ni kommer igenom betongen så bucklar ni inte stålet på tre tum.
Vi får se.
Det här är mitt jobb.
Om en idiot med slägga kunde bryta sig in, hade jag haft ett jobb då?
Få det inte i ögonen.
-Grannen. -Hjälp!
-Ring polisen! -Hör ni oss? Hjälp oss!
Hjälp! Hjälp oss, snälla!
Helvete!
-Ska ni bara stå där? -Vad har du på gång, McGyver?
Han kommer väl inte in med en hammare?
Kan du väsnas lite mer?
Hjälp mig med lådorna.
Lyssna, för helvete. Jag bestämmer. Vad fan är det som händer?
-De kommer in hit. -Nej, de kan inte komma in.
Vi klarar oss. Vi klarar oss fint.
Det här är bra.
Det kan gå. Jag tänkte precis att vi borde göra nåt sånt här.
-Öppna den. -Det gjorde jag.
-Öppna den mer. -Vi ska bara skrämma dem.
De fattar.
Ner på golvet, gumman.
-Sluta tjafsa och öppna fanskapet. -Var inte dum.
Vi ska skrämma dem, inte döda dem.
-Vad är det? -Det är inte bra.
De hostar.
-Om de hostar, så dör de där! -Nej! Visa att du vågar fullfölja!
Mamma!
-De svimmar och får ont i skallen. -Hur kommer vi in om de svimmar?
-Minska lite. -De svimmar inte förrän de har spytt.
Vi kommer inte in om de är döda!
Håll dig nere på golvet.
-Skruva ner. Skruva ner nu! -Börja inte med den här skiten.
Jag skruvar ner. Jag tänker inte döda nån!
Stäng av skiten! Stäng av!
-Mamma...? -Vänta.
-Mamma! -Vira in dig i den här.
BRANDFILT
-Jävla amatörer! -Det var min idé!
Håll käften! Folk försöker sova där!
-Vad är det? -Stäng av gasen.
Stäng av gasen och det nu.
Akta!
Det är okej.
Din jävla subba! Jävla subba, jag kommer in!
Lugna ner dig för helvete.
-Mår du bra? -Ja.
Lova mig att du aldrig gör nåt sånt.
Jag lovar.
De rör sig. De rör sig åtminstone fortfarande där inne.
Vad är det? Snacka med honom.
Snälla du, lägg av.
-Är det morse? Var har du lärt det? -"Titanic".
Vi måste prata. Där nere.
Nej, nej... Inte du.
Kom igen. Kom igen.
Vakna.
Det första jag gör är att ringa min plastikkirurg.
Det har blivit en ändring. 100 000 räcker inte för det här strulet.
Jag vill ha en tredjedel av bytet.
Visst! Okej, du får en hel andel, en tredjedel. Grattis!
Du köpte en svart rånarluva och tjänade en miljon dollar.
Han vaknade.
Och kolla din jävla expert. Jag förlorar inte min hälft av pengarna.
Hälft? Sov du hela lågstadiet? Vi sa ju en tredjedel nyss.
Kom igen.
Han är trubbel. Men det här var inte min idé, så han är ditt problem.
Du har rätt, det var inte din idé. Inget var din idé, det var min idé!
Titta hitåt.
Ja!
Hoppas att han har varit scout.
-Vi är här! -Hjälp oss!
Hjälp!
Vi kommer aldrig ut härifrån.
Jag är det snälla barnbarnet som var hos gubben varje helg i två år-
-och klädde, gick runt med och matade honom.
-Är du klar? -Han berättade om skåpet för mig.
Jag hittade killen som byggde det och fick honom att bryta sig in i det.
Vänta lite.
-Vad är det? -Sovrummet är tomt. Var är de?
-Två står i trappan. -Var är den tredje?
Jag la min mobiltelefon vid sängen.
Jag har förtjänat pengarna. Du sabbar inte hela min jävla plan-
-för att du inte kan umgås med andra. Fattar du?
Om jag inte kommer tillbaka, stäng dörren. Gör som jag säger!
Om han rör mig igen, skjuter jag honom.
Vänta!
Nåt annat barnsligt tjafs att avgöra eller kan vi fortsätta jobba?
Ta dig inte ton mot mig, mesjävel. Då kör jag upp det i arslet på dig.
Du är busschaufför, Raoul. Du bor i Flatbush.
Så inget Elmore Leonard-snack, för jag har också sett filmen.
Vad är det här? Jag ska berätta en sak för er...
Stick!
Hon tog nåt. Vad tog hon?
Nej.
En laddare. Hon har en mobiltelefon.
Nej!
All right, signal... Kom igen, signal.
De pratar nog inte i mobil där inne.
-Varför inte? -Man kan inte ringa ut.
Ingen signal.
Jag kopplade in huvudlinjen. Hittar vi den kan vi gå in på den.
Jag kan inte sitta i fängelse. Jag är inte gjord för sån skit.
Var försiktig.
Ta telefonen. Slit av den!
Skruvmejsel. Stjärn.
När du skulle kapa telefonlinjerna, klippte du då huvudlinjen i källaren?
Eller klippte du bara sladden på telefonen i köket?
Helvete!
Skala den och frilägg sladdarna. Jag vet inte alls vad vi gör.
-Är du klar? -Ja. Här.
Gul - gul.
Kopplingston.
-SOS alarm. -Jag ringer från West 94th Street 38.
-Vänta. -Nej...
Ring pappa.
Hur kan man bo i New York utan att ha en enda Percoset?
-Stephen. Jag får prata med Stephen. -Vem är det?
-Det är Meg. -Vet du vad klockan är?
-Ge honom luren, subba! -Det är din jävla fru.
Akta dig.
-Du måste hjälpa oss. -Akta dig!
Det är tre män där nere. De bröt sig in...
Va...?
-Han gör nåt. Han ringer polisen. -Hon låter honom inte göra det.
Han hörde att vi är illa ute.
Vi bor så här nära utifall vi skulle behöva varann. Han hjälper oss.
-Det gör han inte. -Det gör han visst!
-Jag är ledsen. -Nej, jag är ledsen.
-Varför det? -Jag ville inte säga det.
-Vad är det? -Jag är yr och hungrig.
Allt hon har är NyQuil och sketna jävla Midol.
-Gasidén funkade inte så bra. -Vems fel var det?
-Vad är planen nu, vildhjärna? -Det är omöjligt och otrevligt.
Drick det här. Drick mycket vatten.
Ditt blodsocker är runt 4 och måste upp. Hör du mig?
-Jag är bara lite yr, inte döv. -Toppen, hon är kaxig...!
Såg du nåt godis, några sötsaker här? Vi kollar igen.
-Jag har kollat. -Om vi håller oss lugna så går det.
-Du gör mig nervös. -Förlåt.
-Tänk om det fortsätter falla. -Det gör det inte, jag hittar på nåt.
Han har rätt. Vi kommer aldrig in i det där rummet.
-Vad snackar du om? -Jag måste vara ärlig mot mig själv.
Jag behöver inte vara med om nåt så här hemskt och riskabelt just nu.
-Ger du upp? -Ja. Jag behöver fan inte strulet.
Jag ringer anonymt på måndag och de hittar golvskåpet. Jag får ärva.
Stephen, Jeffrey, Catherine, David, fem barnbarn. 60 % arvsskatt...
Jag får 8-900 000. Det kan jag leva bra på.
Ta det här och gå ut och sup.
Vänta nu. Säg om det där du nyss sa.
Säg den där skiten om pengarna igen, lilla hjärtat.
-När? Det fö-förut? -Ja, fö-fö-fö-förut.
Du delade upp arvet i huvudet och sa att du fick 8-900 000.
Det var efter arvsskatt, så då är det drygt 1,5 miljoner brutto.
Så du är skattejurist nu?
Jag sticker.
Det är socker i allt. I sånt man inte tror, typ ketchup.
Var annars? Kolla, ett resekit.
Du ska dela med åtta andra, så det måste ligga 10-12 miljoner i skåpet.
Och strulputtar som du får mindre, så jag vet inte vad jag ska tro.
-Du får aldrig se pengarna. -Hur mycket finns det där?
Munsköljdmedel... Sackarin!
-Jag pratar med dig! Svara. -Okej, det finns mer.
-Och när tänkte du berätta det? -Nu spelar det ju fan ingen roll!
-Varför måste vi prata om det? -Hur tänkte du att du skulle göra?
Trodde du att Raoul och jag skulle vänta när du plockade din andel?
Vad fan är det med dig? Du drar in oss i röran och blåser oss?
Du behövde pengar till underhållstvisten.
Du blev helt till dig när jag sa det, så spela inte oskyldig.
Det sket sig.
Glöm det.
Mintpastiller... Sockerfria.
-När jag öppnar skåpet får du inget. -Det ser tvivelaktigt ut.
Jag delar med Raoul, men vill aldrig mer se dig.
Om snuten dyker upp hos mig så vet vi vem som har tjallat-
-och vi hittar dig fanimej.
Vi ses, Burnham. - Hej då, Raoul.
Mamma!
Du åker fin bil till 125th Street ett par gånger och tror att du vet allt.
Men du vet inget om mig.
Hör på mig, Sarah! Sätt dig i hörnet och blunda och vänd dig inte om.
-Du skulle se din min. -Vad händer här?
Rör dig inte! Rör dig fan inte! Kom hit!
-Skjut inte. Snälla! -Stäng dörren, lås den och gå bort.
-Sluta, din jävla... -Jävla vad? Pajas? Idiot? Dumfan?
-Vem är pajasen nu? -Jag.
-Just det. -Du bränner mig!
-Vem har pistolen? -Du.
Kom ihåg det. Ta reda på vem fan han är!
Plånboken. Ge mig din plånbok.
Stephen Altman.
Har din fru ringt dig, Stephen?
-Vad sa hon? -Jag vet inte, samtalet bröts.
-Linjerna är döda. -Har du ringt nån annan?
Har du ringt snutjävlarna, Stephen?
-Nej. -Han talar sanning.
Ja, det gör han nog.
För när jag gör så här ljuger inte folk.
-Vad ska jag göra? -Få in oss i rummet. Det klarar du.
-Du är full av idéer. Kläm fram en. -Vill du att jag ska hitta på nåt?
Jag räknar till tre, sen slutar du som Junior där.
Ett. Kläm. Två. Kläm.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Tre!
Jag har en idé.
Kanske.
Help. Rubber Soul. Yesterday & Today. Magical Mystery Tour. White Album.
Håll dig varm, gumman.
Let It Be. Revolver. Sgt Pepper.
Pappa?
Ta det lugnt. - Öppna dörren! Öppna dörren.
Meg...
Öppna inte dörren!
-Få det bara att se bra ut. -Säg inte åt mig vad jag ska göra!
-Öppna dörren! -Öppna inte!
Lägg av! Om du dödar honom så öppnar de aldrig dörren.
Lägg dig. Lägg dig.
Det blir bra.
-Han är helt jävla galen! -Rör honom inte, jävla lantis!
Du är en stark tjej. Var stark, var stark.
Låt för helvete bli honom nu!
Det släpper snart.
Lägg dig på sidan. På sidan.
Jag kommer strax tillbaka.
Stephen?
-Det är blod på den. Vänd den. -Ta dina band.
Vem är det här?
-Det är hennes unge. -Vad har hänt med henne?
Vem fan bryr sig?
Skynda dig. Ta dina prylar.
Hör du!
Mamma?
Vad gör du? Va?
Vad gör du?
Vi har din unge.
Kom ner hit. Så får vi det överstökat.
-Vad är det? -Öppna!
-Var är pistolen? -Öppna dörren!
-Var är pistolen? -Jag vet inte.
Hon har den.
Hon har din pistol!
Sluta skrika! Sluta!
Jag vet att du har pistolen.
Lägg ner den och gå bort från dörren.
Öppna. Min dotter är svårt sjuk.
Hon behöver en spruta. Hör ni mig?
Öppna, så jag kan ge henne en spruta.
Annars lovar jag att jag dödar er.
-Om jag öppnar skjuter du oss. -Ge henne sprutan själv då.
Ge henne sprutan!
Behöver du det här?
Kan du göra det själv?
-Vad händer om du inte får det? -Koma.
Jag dör.
Öppna!
Lägg pistolen på golvet och gå ända längst ner.
Så ger jag henne sprutan.
Jag sa åt dig att lämna pistolen!
Din jävla subba!
Om du gör nåt sånt igen så dödar jag henne! Hör du det?
Om du går ut dödar jag henne.
Om jag ser poliser här i huset skär jag av halsen på henne.
Förstår du?
Ja.
Men snälla, ge henne sprutan. Snälla.
Snälla.
Gör det fan inte. När vi sitter här ringer hon snuten.
Ska du inte öppna kassaskåpet?
Se inte på mig.
Det enda jag vet om det här har jag sett på tv. Du måste visa mig.
Är det den här?
Den här?
Fint hus ni har. Din mamma måste vara rik.
Pappa är rik. Mamma är bara arg.
-Så här? -Slå ner det.
Jag önskar att jag hade kunnat ge min unge ett sånt här hem.
Visst försökte jag, men ibland går det inte som man vill.
Klart. Det skulle inte bli så här.
Han hade planerat allt. Ingen skulle vara här.
Tack...Burnham.
Det skulle inte bli så här.
Hon repar sig.
Jag gav henne sprutan, hon mår bra. Det är snart över.
Stephen?
Herregud!
-Kan du röra dig? -Inte mycket. Armen är nog bruten.
Lyft armen. Kom igen, lyft armen.
Försök igen. Kom igen, försök igen.
Meg...
-Snälla, gör inget dumt. -De kommer att mörda oss.
Gör precis som de säger, så ordnar det sig.
De mördar henne.
Herrejävlar! Hon ringde snuten.
Polisen!
-Ringde du polisen? -Ja. Du skrämde skiten ur mig.
Hon har dödat sin unge. Hon dödade nyss sin egen unge.
Ta den här. Säg ingenting.
-Nej, hennes man måste ha ringt dem. -Jävla utlänning! Det sa jag ju.
Var är hon?
Där. Vad fan gör hon?
Hon fixar det.
Jag försöker låsa upp...
-Är allt okej? -Va? Vad är klockan?
Hon är lite över fyra.
-Vi blev uppringda. -Har nån ringt er?
-Får vi komma in? -Vad vill ni?
-Vi vill komma in. -Det får ni inte.
-Är ni säker på att allt är bra? -Ja, jättebra.
Ni ser inte ut att må så bra.
Ni ser inte så pigg ut heller, polisassistent...Keeney.
Jag fryser här ute.
-"Det är tre"... -Va?
Er man sa att ni ringde om hjälp.
Ni sa "det är tre" precis innan samtalet bröts.
Jaha, det samtalet.
Och grannen över gården ringde och talade om skrik i högtalare.
-Det var teven. Den är avstängd. -Får jag bara fråga en sak?
Vad var slutet på den meningen?
- Va? -När ni sa "det är tre"...
Vad var resten?
Hör ni...
Min man och jag är nyskilda. Det är första natten i mitt nya hus.
Jag medger att jag var lite full.
Och meningen, om ni tvunget måste veta det-
-skulle ha varit:
"Det är tre saker jag gör åt dig om du kommer och ligger med mig nu."
Som tur var kom jag på bättre tankar innan jag sa det. Så jag la på-
-så att ingen skulle få veta vad jag tänkte.
Om inte två poliser hade kommit hit mitt i natten för att förhöra mig.
Ska vi dra, Rick? Eller vill du höra vilka tre saker det var?
Damen.
Om det är nåt ni vill säga...
...och kanske inte kan säga det just nu...
...ge mig då nån slags signal. Blinka med ögonen några gånger.
Eller nåt sånt.
Det är nåt ni kan göra utan risk.
Ja...ni är duktiga.
Ni menar som om det var nån i huset eller nåt sånt?
De utbildar er jättebra.
Nej, allt är bra. Jag lovar.
-Förlåt att vi störde er. -Adjö.
-Ungen har sett mitt ansikte. -Det är inte mitt problem.
Det är det. Du är här med mig. Du åker också dit för det.
Mörda en. Samma pris för resten.
Håll dig för helvete borta från mig.
Du vet hur det här slutar.
Varför i helvete gjorde inte vi det?
Vad fan gör hon? Vad håller hon på med?
Hon har din pistol. Det gör hon. Vem sa åt dig att ta med vapen?
Låt mig få borra nu.
Tomt?
Lägg av.
Obligationer.
Vänta lite.
Varför gör vi det här?
För att vi måste.
Det finns 22. 22 miljoner dollar.
Den lögnhalsige lille skiten!
Vi sticker.
Lyft.
Lämna den. Jag köper nya verktyg till dig.
Du klarar dig.
Det är glas. Jag tar dig.
-Skynda dig. -Gå inte i glaset.
Vänta. Vänta.
-Du vill inte göra det. -Skjut honom inte, pappa.
-Släpp min dotter. -Vi är klara, din dotter är oskadd.
Vi går ut bakvägen och ni ser oss aldrig mer.
-Släpp henne. -Okej...
Det är okej. Kom nu.
Kom.
-Släpp henne bara. -Släpp henne!
-Sänk pistolen. -Kom hit, Sarah.
-Sänk pistoljäveln! -Gör som jag säger.
-Släpp henne bara. -Släpp henne!
Är du okej?
-Gjorde de dig illa? Tog de på dig? -Nej.
Skjut honom, Stephen. Skjut honom!
Låt henne vara!
Nu blir allt bra igen.
Ingen rör sig! Alla ner på golvet!
Är du okej?
Mår du bra?
Stanna där, din jävel! Rör dig inte, annars dör du!
-Gå bort från väggen! -Släpp stängslet!
Upp med händerna!
Det blir bra.
-Är det nån annan i huset? -Nej.
Jag behöver en ambulans till West 94th Street 38.
Det är okej.
Jag vill se dina handflator! Visa handflatorna!
Det är okej. Allt är bra, allt kommer att bli bra.
Det här låter intressant: "2 12 rum, nytt kök, fint badrum. 70th East."
Jag trodde att du gillade West Side.
"61stCentral Park West. Uppsagda lån, måste sälja. Lyxlägenhet."
-"Gym. Consärg"... -Concierge.
-Vad är det? -Franska för vicevärd.
-Vad betyder W.E.A.? -West End Avenue.
"81stWest End Avenue. Tre sovrum + arbetssovrum. Stort vardagsrum."
-"Kyrkfönster"... -Behöver vi så mycket plats?
Den här då? "West 83rd. Två sovrum. Portvakt."
"Vid parken, viss utsikt, ljusa rum, högt i tak, trägolv."
Ja, den. Den låter bra.
Text: Thomas Jansson SDI Media
Ansvarig utgivare: Pia Grünler